Jeg er Bear Grylls. I mange år har jeg overlevet-
-på nogle af verdens hårdeste steder.
Det var svært nok at holde mig selv i live.
Nu skal jeg tage mig af dem her.
-Husk at trække i udløseren. -Fint. Hvor er udløseren?
Derfor skulle jeg underskrive fritagelserne.
-Den er mad. -Nej. Hvem jager en med en slange?
Mr. Channing Tatum. Han ramte perfekt.
-Se ikke ned. -Du godeste.
Jeg har styr på det. Det går.
Hver uge tager jeg en kendt med-
-på en tur på to dage et afsides sted.
-Det er aldrig let, vel? -Ikke med dig.
I aften skal Emmy-nominerede journalist Tamron Hall på eventyr.
-Vi rappeller sammen. -Jeg har aldrig rappellet.
Tamron startede som reporter-
-i landets farligste nabolag.
I 2014 blev hun den første kvindelige sorte vært på "The Today Show".
Hendes succes har ikke været uden tragedie.
Vi startede "Deadline Crime", efter min søster blev myrdet.
Jeg tager Tamron med til Pink Cliffs i Utah.
Et af de mest fantastiske steder i Nordamerika.
Terrænet er hårdt, så det er et af de farligste steder.
-Hvor langt skal vi? -Du vil se Tamron Hall...
-Vil du se? -...som du aldrig har set hende.
Du godeste. Videre.
Tamron Hall har rapporteret længe-
-og hun fortæller andres historier.
Denne gang er hun historien.
Dette er starten på mine to dage med Bear Grylls.
Jeg skal bare køre ligeud. Så dukker Bear op på et tidspunkt.
Fra det forkælede studie til den meget brutale ørken.
Jeg håber, Tamron er klar.
Dette terræn er flot. Selv nu.
Jeg kører forbi vilde blomster. Det er fantastisk.
Jeg er over ørkenen i det sydlige Utah.
Her er der store, stejle røde klipper-
-dramatiske klipper og ubarmhjertigt terræn. Smukt, men farligt.
Jeg er ikke klar til dette. Det er varmt. Se på vegetationen...
Er det en helikopter?
Jeg kan høre... Du godeste. Se. Det er Bear.
Hold da op.
Du godeste.
Bear Grylls er lige fløjet hen over mig i en helikopter-
-og han hænger på siden af den.
Du godeste. Skal jeg op i den? Du godeste.
Du godeste. Du godeste. Du godeste. Jeg er nervøs.
-Hej, Bear. -Hvordan går det? Jeg er Bear.
Godt at møde dig. Er du klar?
-Tag din rygsæk med. -Min rygsæk? Fint.
-Sikke en entre. -Følg mig. Hold dig lavt.
Lavt? Skal jeg spænde dette? Lavt? Du godeste.
-Hold fast der. -Virkelig? Skal jeg holde fast i dig?
Det er perfekt. Har du solbriller?
De er i min rygsæk. Du godeste.
Du godeste. Du milde.
Vi skal omkring 24 km den vej.
Hold fast. Du skal nok klare det. Se ikke ned.
Du godeste.
-Vi skal derhen. -Du godeste.
-Det er fedt, ikke? -Det er mere end fedt.
Det er de mest spektakulære klipper i Nordamerika.
Meget få kommer her og oplever området.
Helikopteren vil ikke kunne lande på grund af træerne.
Den vil svæve over lysningen. Så rappeller vi sammen.
-Jeg har aldrig rappellet. -Det er et perfekt tidspunkt til det.
-Læn dig tilbage. -Tilbage?
Du godeste.
-Det er ovre, ikke? Vi er færdig. -Vi er nede. Det er godt.
Jeg kan ikke tro det. Det føltes som dvale.
Tænk, at det var virkeligt, og at jeg var i en helikopter.
Tænk, at Bear hentede mig i en helikopter uden sæder.
-Min mor vil ikke kunne se dette. -Din mor vil elske det.
Min mor bliver skrækslagen. Dette er virkelig skørt.
Det var flot. Vi er ret højt oppe her.
Vi er i 2.700 meters højde. Alt bliver lidt hårdere.
Din puls vi være højere. Det bliver hårdere at trække vejret.
Måske får du hovedpine. Det gode er, at det går nedad herfra.
Vi er i 2.700 meters højde. Vi skal gå 19 km.
Over de næste 48 timer skal vi over en smal bakkekam-
-med løse sten højt oppe og ned ad en klippevæg.
Det fører os til en skov og lejren.
På dag to skal vi til toppen af en dyb kløft-
-som vi skal ned i for at komme ud.
Vi passer på hinanden. Intet ego. Vi får det sjovt.
Du vil altså passe på mig?
-Hvad kan jeg? -En masse.
Vi skal lidt op, før det går ned. Hvor voksede du op?
Jeg blev født i Luling, Texas. Der er 2.000 indbyggere. En lille by.
Min familie voksede op med jagt og fiskeri. Da jeg kom-
-blev der fokuseret på uddannelse.
Jeg ville være journalist. Jeg fik ikke denne oplevelse.
Jeg var en bogorm, en nørd.
Jeg ville være Nancy Drew. Hun vandrede aldrig.
-Hvad var du nysgerrig om? -Det var på tide.
Jeg bor i betonjunglen på vilde Manhattan.
Man kæmper om en plads i Subwayen.
Jeg tænkte: "Det er tid til det."
-Hvad er livet, hvis man ikke lever. -Godt for dig.
-Du får en masse her. -Så falder jeg.
Heroppe bør vi kunne se, hvor vi skal hen. Hold da op.
-Sådan der. -Smukt.
-Jeg mangler ord. -Det slår benene væk under en.
Dette er meget løst.
Vejret ødelægger det konstant. Det smuldrer.
Det er vores vej ned. Derovre i horisonten kommer vi ud.
Første opgave er at komme ned og ind i skoven.
Du sagde lige, at det smuldrer og er løst.
Jeg sagde ikke, det blev let. Vi kommer ned.
Vi må vælge mellem svære muligheder.
Meget af terrænet er løst under en.
Går det galt, falder man-
-lige ned, og der er stejler klipper.
-Det er fantastisk. -Se her. Det er en kam.
Det er nok vores bedste mulighed.
Vi går ned her. Vi binder et kort reb mellem os.
Du finder stien og går forrest.
Falder du på en side, hopper jeg ned på den anden.
-Hvorfor skal jeg gå først? -Falder du, så holder jeg dig.
Jeg vil sikre, at du kommer tilbage til din mor i et stykke.
Bear siger, at jeg skal gå forrest, fordi han kan redde mig.
Det giver ingen mening. Han ved, hvad han laver, og bør gå forrest.
Det lyder meget suspekt.
Jeg er skør, men jeg er nået så langt og kan ikke gå tilbage.
Lad os gå, Tamron. Du skal gå forrest.
Det skal nok gå. Jeg har fat i dig.
Jeg går. Er dette...
Du godeste. Hvor langt skal vi?
Følg kammen. Vi skal nå ret langt.
-Faldende sten. -Se ikke, hvor langt den falder.
Det er skørt.
Vi vil ikke ende der.
-Lyden af stenene er skræmmende. -Ja.
Det er meget løst. Bear. Bear. Jeg glider.
-Om lidt: -Jeg er meget bange.
Vent, vent, vent. Stop, Bear.
Min søster blev myrdet.
Detaljerne omkring hendes død er stadig uklare.
-Du godeste. -Der er langt ned.
-Vi rappeller sammen ned. -Rappeller ned? Åh, nej.
Jeg var skrækslagen oppe på kammen.
-Bear. Bear. Jeg glider. -Jeg har dig.
Lyden af sten, der smuldrede ned ad siden...
Det er skræmmende.
-Det går fremad. Det er fint. -Vi kan gøre det.
Endnu en bakke?
Du gør det godt. Se efter, hvor du sætter dine fødder.
Det er fint, at du ikke ser, hvor stenene ender.
Så er det nu. Vi kan gøre det.
Op til toppen og ned til venstre.
Vi går ned til de små træer.
Det lille juletræ? Dette er god træning, de damer.
-Er din accent fra Texas? -Ja.
En gang texaner, altid texaner. Jeg har staten tatoveret.
Har du? Hvornår fik du lavet den?
Jeg kan ikke huske den aften.
-Fortryder du det? -Nej, det er en stor stat.
Du skulle have set mine forældre.
Jeg fortryder det ikke. Texas for altid.
-Bliv ved med at gå lige. -Fint. Lige. Lige ned.
Tamron klarede det godt. Hun taler meget.
Det er hendes måde at håndtere det på. Hvad end det kræver.
-Vi går ned til træet. -Fint.
Vi tager en pause, slapper af og får noget væske og mad.
Så finder vi ud af næste skridt. Du klarede det godt deroppe.
Jeg vil ikke sige, at jeg er stolt, men det er jeg.
Jeg ved, at der er langt igen.
Jeg har lige klaret noget, jeg ikke kunne forestille mig.
Lad os få dig sikkert ned.
-God eller dårlig nyhed? -Den dårlige.
Det bliver stejlere. Der er kun klipper.
Vi kan kun komme ned med reb. Det skal bindes fast i noget.
-Det er godt, at vi har et træ. -Det er ikke et træ. Det er en gren.
Jeg kan sætte et reb omkring og fire Tamron ned.
Jeg rappeller først. Så firer jeg dig ned.
Lige nu hang jeg gerne på en helikopter for at flyve hjem.
-Fint. Så er det nu. -Hvor er helikopteren?
Du er bundet fast. Jeg kaster dette reb ned.
Du skal ned på denne side. Gå helt ned til det lille træ.
Hold fast i det. Sådan der er fint.
Nu går jeg ned.
-Du er min modvægt. -Fint.
Når jeg er nede, firer jeg dig ned her.
Hold fast i træet, hvis der er meget vægt.
-Ellers får vi begge problemer. -Fint.
-Nu kommer der lidt mere vægt. -Jeg kan mærke det.
-Går det? -Ja, det går.
Da Bear gik ned, tænkte jeg: "Det er min livsline."
Jo længere væk han kom, des mere urolig blev jeg.
Alle kan huske, da de for vild som barn.
Pludselig er ens forælder væk.
Jeg ser mig omkring, og Bear er væk.
Fint, Tamron. Rejs dig op, og begynd at gå tilbage.
Det er en intern kamp. Jeg skal være selvsikker-
-men så hører jeg gruset rasle.
-Sig, hvis du skal have mere reb. -Jeg kommer.
Bliv ved. Træk rebet igennem. Sådan.
-Flot. Gå videre ned. -Fint, fint.
-Læg al din vægt på det. -Fint.
-Jeg bevæger mig ikke. -Er du klar?
Bliv ved med at tale til mig. Sig, hvis du vil stoppe. Gå.
-Vent, vent. Stop, Bear. -Fint. Jeg har dig.
Fint. Se på mig. Centimeter for centimeter.
-Nej. Hvad skal jeg gøre? -Fint. Sæt dig ned.
-Skal jeg vende mig om mod dig? -Ja.
-Nej. -Fint. Sådan der. Sådan der.
Du klarer det godt, Tamron.
Du skal tage fra, når du kommer ned.
Det er svært for Tamron. Det er første gang, det er så stejlt.
Det er skræmmende og støvet. Det er ukendt. Det er skræmmende.
-Nej. -Flot. Det var godt gået.
Det var flot. Du er nede. Det var den slemme del.
Jeg skrabede mine arme og slog min finger.
-Stop her. Bøj knæene. -Og bed?
Jeg ved ikke, om jeg gjorde det, eller om naturen skubbede mig.
Jeg ved ikke, hvor meget jeg gjorde. Det var utroligt.
Det var flot. Det er godt gået.
-Jeg vil slå lejr nede i skoven. -Glid ned til den busk.
Vi skal ned i denne kløft. Der er løse sten. De er skræmmende.
-Jeg kalder den Dødens Kløft. -Jeg kan ikke lide det.
Den næste del gør jeg sådan her.
Ned til dette lille træ. Vis mig, hvordan du sten-surfer.
Nej. Du må ikke efterlade mig her, så jeg må gøre det.
Få mig ikke til at komme tilbage. Sådan. Det er flot.
Du sten-surfer. Fint, godt. Du bliver god til dette.
-Det er fint at glide. -Men ikke at falde.
Sådan. Flot. Bare glid.
Der sker ting i vildnisset, og man må bare følge med.
Nogle gange når man glider, skal man bare gøre det.
-Vi glider. Sådan. -Jeg glider.
Gør man det, bliver man belønnet.
-Du godeste. Det er en oase. -Det er ret fedt.
Dette er smukt. Utroligt.
Det er et perfekt sted til en nøddunk med te. Utroligt.
Når jeg tænker på, hvor vi startede-
-så kan man se selvtilliden nu.
Du er nybegynder. Jeg er stolt. Hvordan endte du i New York?
Jeg var reporter og vært i Chicago i ti år.
Jeg blev ringet op af NBC, og seks år senere-
-blev jeg den første sorte kvinde på "The Today Show".
Utroligt. Du vil inspirere mange.
Det er et ansvar, jeg omfavner.
Vi startede "Deadline Crime", efter min søster blev myrdet.
Hvad skete der?
Detaljerne omkring hendes død er stadig uklare.
Hun var i et voldeligt forhold. Dengang sagde politiet, at de vidste-
-hvem der havde gjort det, men ikke kunne bevise det.
Derfor er det vigtigt at bekæmpe vold.
Ja. Jeg har før sagt, at kan jeg redde en andens søster-
-så føler jeg, at jeg har reddet min egen.
Bear har taget mig ind i sin verden.
Man taler om ting, man ikke forventer.
Når man ser på alt omkring en, åbner man sig.
Man indser, at ens liv betyder noget, og man vil dele det.
Vi må af sted. Vi skal nå ret langt.
-Der er langt, før vi kan sove. -Er du klar?
-Det gjorde mig glad. -Godt.
Roligt. Vi kan bevæge os. Det er godt.
-Flot. Vi har nået træerne. Fedt. -Vi har nået træerne. Halleluja.
Træer er gode. Det er et godt sted at slå lejr. Man er i ly.
Der er også mad i skoven. Vi har ikke noget lige nu.
Der er mange slanger, gofere og rotter her.
Man må være årvågen. Forhåbentlig kommer der noget.
-Et egernkadaver. -Jeg ser ikke.
Man må være opportunistisk.
-Friskt. Lugt. -Jeg vil ikke.
Egernet var et godt fund.
En rovfugl fanger den og hakker løs.
Så kommer der et menneske.
Den flyver væk, og det er opportunistisk mad.
Lad os tage indvoldene ud, så spiser vi den i aften.
Når man finder et kadaver, og kødet ikke er råddent-
-skal man tage indvoldene ud. Så er man klar.
Har du taget indvolde ud af et egern før?
Bear er skør. Hvorfor gør du dette?
-Stik kniven ind der. -Min kniv? Hvor?
Skær hullet større for mig.
Han får mig til at spise egernet.
-Hvorfor ikke grønsager? -Vi spiser grønsager til.
Det er fantastisk mad og et godt fund. Opportunistisk overlevelse.
Jeg er glad. Ind med kniven. Sådan der. Bliv ved.
Du godeste. Nej, det vil jeg ikke. Jeg har gjort min del.
Stik fingrene ind, og træk det ud. Tag fat, og træk.
-Træk hvad? -Indvoldene. Så kan vi spise det.
-Du godeste. -Træk, træk, træk.
-Træk alt det ud. -Der må være lettere mad.
Tamron er utilpas med egernet.
Når man finder et kadaver-
-skal man fjerne indvoldene. De fordærver kødet.
-Du godeste. -Træk, træk, træk.
Du godeste.
-Jeg løsnede det for dig. -Ja.
Det er det klammeste at trække i et organ-
-som ikke bevæger sig. Man hører en klam lyd.
-Fint. -Jeg kan lugte det.
Jeg er skrækslagen.
Fint. Det er klar. Vi skal af sted. Maden fandt dig.
Han får mig til at bære et egern i min rygsæk.
Fluerne følger efter mig, fordi jeg har et egern på min ryg.
Dette er virkelig skørt.
Tak for det. Min ryg gør ondt.
Det er i orden. Sådan har man det sidst på dagen-
-efter en dags hårdt arbejde udenfor.
Vi har mad. Det er godt. Nu skal vi finde et sted at sove.
-Hvordan vælger man et godt sted? -Her er fint. Der er brænde.
Vi kan spænde en hængekøje herfra og dertil.
Vi bruger disse. Hængekøjer.
I dette terræn er det let at spænde en hængekøje op.
Dette er godt tønder til et bål.
Hvad har du, vi kan starte et bål med?
Jeg har chokolade. Dessert. Håndsprit.
-Håndsprit. Vi bruger den. -Mener du det?
Det er svært at lave ild.
Jeg vidste, at håndspritten var alkohol.
Den dræber bakterier og er brændbar.
Lidt i noget tønder vil brænde godt.
-Det vil ikke virke. -Det er et ildstål.
Det er skraberen. Træk den langs med, så kommer der gnister.
Vi skal prøve at få den gnist deri.
-Hvad gør håndspritten? -Den er alkohol.
Flot. Gør det deri.
-Håndsprit. -Jeg har lavet ild.
Med håndsprit. I New York bruger jeg den efter en beskidt taxatur.
Nu kan den redde mit liv. Selvfølgelig gør jeg det.
Jeg vidste ikke, at håndsprit kunne lave ild. Der var gang i den.
Det var ret fedt.
-Pelsen brænder af. -Dens pels brænder af.
Pelsen brænder af. Skindet beskytter kødet.
Kødet tilberedes. Så spiser vi det.
-Hvad smager det af? -Jeg lyver ikke.
Det bliver ikke det lækreste.
Jeg er nervøs for at spise egernet. Vi har ingen olie, salt eller peber.
Vi har intet at skjule smagen med.
Den har lugtet i min taske over flere kilometer.
Det er foruroligende.
Dette er en ret god date, ikke?
Var dette en date, blev det den sidste.
-Ser du nogen nu? -På en måde. Jeg er imellem.
Jeg siger til min far, at han var alt for god-
-fordi jeg måler alle imod ham.
-Han satte en høj... -Standard.
Mændene bliver skræmt væk nu-
-fordi du kan overleve i vildnisset.
-Har jeg skræmt alle væk? -Det er muligt.
Du bliver en skræmmende fangst for nogen.
-Bliver det tilberedt? -Ja.
-Det ser ret godt ud. -Fint. Hvis du siger det.
Prøv dette. Det er dit stykke.
-Er det tilberedt? -Det ser sådan ud.
-Det lugter. -Det er godt.
-Det er ikke dårligt. -Det er ikke godt og ikke dårligt.
Smagen overraskede mig, men jeg ved ikke, om mine smagsløg-
-er væk på grund af sandet. Jeg er stadig ikke sikker.
Jeg fortæller det senere.
Her i vildnisset smagte egernet godt.
Min dag var så hård, at jeg nyder et egern.
Godt for dig.
Jeg tænkte på det, du sagde om din søster.
Tænk, hvad du var igennem med alt det.
Jeg tænkte på min far. Efter min søsters begravelse blev han syg.
Vi mener, at det er kædet sammen.
Vi mistede to familiemedlemmer i en voldshandling.
Har det ændret måden, du lever dit liv på?
-Det er anderledes nu. -Sådan er livet, ikke?
Jeg mistede min far, da jeg var 25.
Jeg følte, at jeg ikke havde nogen kontrol.
Jeg havde altid haft en backupplan.
Man tager hjem. Man må blive voksen med det samme.
Det er svært, ikke? Det er også...
Det er livet. Der er vel noget positivt ved det.
Jeg sætter pris på, at vi var tætte-
-og da han døde, følte jeg ikke-
-at jeg var gået glip af noget.
Jeg vil ikke se tilbage og tænke: "Hvorfor gjorde jeg det ikke?"
-Sådan er livet, ikke? -Ja, det er.
Det var en udfordrende dag for Tamron.
Det har presset hende fysisk og mentalt til grænsen.
Det er fint at have tid til at slappe af nu-
-og komme sig efter de mange følelser tidligere.
Klokken er omkring 23. Tamron er helt færdig.
Jeg hader Bear Grylls lige nu.
Jeg kan ikke lukke min venstre hånd.
Min krop gør ondt. Mit lår dunker. Mine læber er solskoldede.
Måske løber jeg min vej. Vi må se. Jeg ved det ikke.
Sov godt.
-Om lidt: -Vi skal finde en vej ned her.
-Er det meningen? -Ikke rigtigt.
Dette er alt, jeg frygter: Højder-
-og mørke. Jeg er bange for at falde og glide.
DAG TO
-Hvordan sov du, Tamron? -Ikke værst.
-Hørte du prærieulven i morges? -Jeg håbede, det var en familiehund.
Tamron er vant til at stå op klokken fire.
Solen står op, og så er hun vågen og smiler.
Vi skal gå et stykke i dag.
Det er lidt af dette og sådan noget.
-Så lidt af det. -Farvel. Hyg dig.
Bear siger, at vi skal op og ned. Ned kan være ret hårdt.
Nyd de sidste to minutter. Vi skal af sted.
-Jeg ryger hende ud. -Nej, gør ikke det.
Vi skal af sted, Tamron. Tag din taske.
-Fint. Lad os gå. -I orden.
Hvor... Hvilken vej er øst? Nå, den vej. Tak.
Jeg ved, at hun er udmattet.
Venner passer på hinanden.
Vi holder dig i live. Måske er du lidt øm på flyet.
Vi skal lidt længere. Den næste del er seriøs.
-Vi er meget tæt på målet. -Godt.
Bear sagde, at jeg næsten var færdig. Jeg antog, at der var noget-
-ret hårdt forude. Det skræmte mig.
Hvor fører du mig hen, Bear Grylls?
-Den gode eller den dårlige nyhed? -Nej.
Den gode nyhed er, at vi skal have snacks her.
Den gode nyhed: Kan du se stien lige der?
Den fører os til vores udvej omkring 1,6 km herfra.
Den dårlige nyhed er, at vi skal over til den.
Lad os se ned. Sådan.
Kom nu, Bear. Vær sød. Kom nu.
Du godeste.
Imellem os og stien er der en enorm kløft. Der er nok 55 meter ned.
Jeg ser ned, og der er ikke noget.
Hallo?
Lad os være kreative. Vi må rundt om til stien.
-Pas på ved kanten. -Fint.
Bind rebet omkring træet. Så rappeller vi ned.
Rappeller ned? Åh, nej. Jeg er ret skræmt lige nu.
Kom under her. Duk dig, og gå under.
-Jeg bliver trist, når du er stille. -Jeg er trist.
Det er i orden. Ved du hvad? Vi afslutter stort.
Du godeste.
Jeg stoler på Bear, men jeg er bange. Jeg kan ikke synke lige nu.
Du har været fantastisk, og tænk engang:
Du er så vant til tider med højt pres og angst-
-hvor der bliver talt ned i studiet.
Du er vant til det. Sidste gang. Så er det nu.
Hver dag sender hun nyheder live. Hun skal bare finde-
-den samme beslutsomhed og energi en gang mere.
Solidt. Fint. Nu går vi tilbage.
-Tilbage til kanten. Læn dig tilbage. -Tilbage.
Helt tilbage. Læg al din vægt på, så du stoler på det.
Dette er alt, jeg frygter: Højder-
-og mørke. Jeg er bange for at falde og glide. Jeg er rædselsslagen.
Vi træder ned ad væggen. Vi træder ned. Træd, træd.
-Jeg træder. -Bliv ved. Sådan der.
-Læn dig ud. -Jeg læner mig ud.
Bliv ved med at træde. Ned med fødderne. Flot.
Vi bliver færdig sammen. Vi afslutter stort. I orden?
-Det er godt. Det er godt. -Du godeste.
Hold fødderne lavere. Sådan.
Godt. Det er fint. Det er fint.
-Det er fint. -Du godeste. Fint.
Vil du se?
Du godeste. Videre. Du sagde: "Se ikke ned." Jeg tisser i bukserne.
Jeg sveder. Jeg sveder. Det er varmt, selvom det er koldt.
-Du klarer det godt. -Du godeste.
Det er løgn. Jeg ryster.
Det er fint. Det er i orden. Vi er der næsten. Du gør det godt.
Hvad tænker du på lige nu?
Jeg har brug for at afslutte dette. Jeg vil afslutte dette.
Jeg er her nu. Mine hænder ryster. Alle dele af min krop ryster.
Du klarer det godt. Vi træder ned ad væggen.
Du godeste.
-Vi nærmer os. -Ja, jeg kan høre ekkoerne.
-Hvad var det? -Vi hopper.
-Spark med benene. -Spark med benene?
-Spark kraftigt. En, to, tre. -Spark.
Du godeste. Vi er nede på jorden.
Jeg hørte... Undskyld. Undskyld.
Nede kommer der en masse adrenalin-
-og et hormon, der gør en glad. Det er bare...
Det var flot. Jeg kan mærke din krop ryste.
-Se op. Se op. -Du godeste.
Hun var nervøs. Der var langt.
Jeg kunne mærke, at hendes krop rystede.
Hun overvandt det. Det var utroligt.
Det er officielt. Jeg vil aldrig være bange for noget igen.
Det var vildt.
Jeg elsker det. Godt klaret.
Det er på toppen af listen med ting, jeg har klaret.
Lad os gå denne vej.
Det gør ondt. Jeg kan ikke lade være med at smile.
-Godt for dig, Tamron. -Det var fantastisk.
-Du har min respekt. -Tak.
Jeg vil give dig noget. Her er karabinhagen, vi rappellede med.
Læg den på dit skrivebord.
Unge kommandosoldater får dem.
Den er et symbol på styrke, venskab og et stærkt bånd.
-Tak. -Du fortjener den.
Tak. Jeg har gjort mig fortjent til den.
De sidste 48 timer har været den mest opmuntrende oplevelse.
Det er utroligt. Jeg vidste, at det blev fantastisk.
Vidste jeg, at det ville føles spirituelt? Nej.
Disse ture giver ofte en et nyt syn på livet, ikke?
Jeg lærte, at jeg har brug for mere fritid.
Eventyret gav mig en chance-
-for at koble helt af fra mit liv. Det er godt.
-Nu skal vi ud af kløften. -Fint. Jeg kan gøre alt nu.
-Vi er ude. -Ja, vi er.
Nu følger vi stien, så vi kommer ud. Denne vej.
Tamron måtte overvinde forhindringer for at nå hertil i sit liv.
Jeg tror, at denne tur minder hende om det.
Hun er forslået.
Sådan kommer vi ud herfra.
Hun stod over for nogle kampe i vildnisset.
Hun smiler stort til sidst.
Jeg elsker det.
Det er sådan, hun lever livet. Hun smiler stort.
Hop op.
Derfor er hun god at være sammen med.
Mrs Hall. Jeg lovede, at du fik din datter-
-sikkert tilbage. Hun bliver leveret.
A. Jacobsen www.btistudios.com